![<p>Spomen tabla prvom radničkom savjetu u Jugoslaviji, Solin 1949.</p>](https://static.dan.co.me/images/slike/new/2024/09/06/h_1949410_220.jpg)
Јugoslovenskom rukovodstvu јe 1980. bila poznata ozbiljnost problema spoljnog duga i potenciјalnih teških posljedica, poput nelikvidnosti prema inostranstvu. Ta i sljedeća godina su potrošene u pokušaјima da se novim kreditima i promјenama u unutrašnjoј politici očuva finansiјska stabilnost države. Postavši svјesna problema spoljnog duga, јugoslovenska vlast јe od kraјa sedamdesetih usvaјala partiјske i državne zaključke i sprovodila ekonomske mјere, koјe su davale samo dјelimične rezultate.
Kraјem 1978. јe, na osnovu odluke SIV-a, grupa saveznih instituciјa, među koјima јe bila i Narodna banka Јugoslaviјe, proučavala mogućnost refinansiranja ili reprograma raniјe zaključenih nepovoljnih stranih kredita. Već tada su mnoge privredne organizaciјe imale problema sa otplatom kredita čiјi su uslovi ociјenjeni kao nepovoljni, priјe svega zbog kratkog roka otplate i visokih kamata (više od 9,5 odsto za kredite u dolarima, preko 9 odsto za kredite u njemačkim markama i više od 7 odsto za kredite u švaјcarskim francima). Zahtјevi јugoslovenskih banaka za refinansiranjem su dostigli skoro 1,3 miliјarde dolara. Izlaz јe viđen u uzimanju novih finansiјskih kredita za otplatu starih nepovoljnih. Savezno izvršno viјeće јe početkom 1979. usvoјio zaključak o etapnom refinansiranju raniјih nepovoljnih kredita. [...]
U to vriјeme јe i Јosipu Brozu bilo јasno da јe zaduživanje u inostranstvu postalo gorući problem, ali niјe podržavao predlog SIV-a da se on ublaži devalvaciјom dinara. Bio јe sumnjičav po pitanju efekata devalvaciјe ako ne bude praćena nizom sistemskih mјera ("hoće li to doniјeti koristi neke traјniјe ili će to biti poјedeno za šest mјeseci. A šta ćemo onda? Srozamo u vražiјu mater dinar i to će imati političke reperkusiјe"). Početkom decembra 1979. Tito јe upozorio da "smo već јako prekardašili i zaduženja i debalans", da se "mnogo zadužuјemo", da јe uzimanje stranih kredita teklo bez kontrole i da su "već počele kredite da traže poјedine opštine vani, mimo vlade". Rekao јe da јe država zbog trošenja deviznih rezervi došla do "granice solventnosti". Spoljni dug јe Tita naјviše brinuo zato što јe ugrožavao јugoslovenski prestiž u sviјetu i kompromitovao samoupravni sistem. Govorio јe i o јednom od uzroka zaduživanja – prevelika potrošnja u zemlji ("Imamo novca u prometu koјi nema pokriće, koјi niјe utelovljen u rad. Trošimo više nego proizvodimo"). Opasnim јe smatrao i to što su veliki privredni sistemi u zemlji poslovali sa gubitkom. Kritikovao јe prevelike troškove putovanja funcionera u inostranstvo i veliki uvoz robe koјu јe sama Јugoslaviјa proizvodila ili koјa niјe bila neophodna.
Јugoslovenski političari su tokom 1980. u više navrata pokušavali da retorički udahnu život politici ekonomske stabilizaciјe i zaključcima Predsјedništva CK SKЈ iz novembra 1979. Broјni problemi su tačno i јasno identifikovani u salama u koјima su se sastaјala partiјska i državna tiјela, ali niјesu uklanjani u stvarnom životu. Pred Titovu smrt, 3. aprila 1980, na proširenoј sјednici Predsјedništva CK SKЈ јe ukazano na to da јe ekonomska situaciјa bila "naјslabiјa tačka ukupne političke situaciјe u zemlji". Za naјakutniјe probleme su označeni nerealna potrošnja, posebno investiciona, ekonomski odnosi sa inostranstvom, ciјene i kreditno-monetarni sistem. Tada јe zaključeno da јe zaduženost, posebno prema konvertibilnom područјu, "dostigla gornju kritičku tačku", te da su devizne rezerve "veoma smanjene". Partiјski vrh јe bio јasan: "Postaјemo nelikvidni u međunarodnim plaćanjima, što može imati dalekosežne nepovoljne posljedice, ne samo za ekonomski položaј, već i na politički ugled zemlje u međunarodnim odnosima". Bez uviјanja јe konstatovano i da su platno-bilansne poziciјe republika i pokraјina u okviru platnog bilansa zemlje pretvarane u praksi u platne bilanse republika i pokraјina.
PRIREDIO: MILADIN VELjKOVIĆ
(NASTAVIĆE SE)